Lebovity Elza ötven éve foglalkozik festészettel. Emellett fotókat is készít, amelyeken saját környezetét, kertjét, udvarát és a körülötte levő tájat örökíti meg. Ezeket is láthattuk a Festmények című jubiláris kiállításán, amely hétfőn nyílt meg Szabadkán, a Szabadegyetem galériájában.
![Lebovity Elza, Mile Tasić és Kerekes Sándor (Fotó: Szalma Brigitta) Lebovity Elza, Mile Tasić és Kerekes Sándor (Fotó: Szalma Brigitta)](/Magyar%20Sz%C3%B3/Import/106632/image-thumb__106632__msz-article-nocrop-own/cms-image-000187463.jpg)
Lebovity Elza, Mile Tasić és Kerekes Sándor (Fotó: Szalma Brigitta)
A kiállítást mentora, Kerekes Sándor festő és Mile Tasić kritikus nyitották meg. Kerekes Sándor elmondta, hogy Lebovity Elza tíz évvel ezelőtt kezdett járni a szakkörébe, előtte Boros György tanítványa volt. Az évek alatt sokat fejlődött a technikája.
– A képein a virágok, a vázák a saját helyükön vannak. Az összezúzott világban szinte önmagából festi ki azokat az élményeket, amelyeket már tárolt, őrzött valahol. Elza megszabadult a kötött formáktól. Egy nagyon dinamikus festő. Amikor elkezd dolgozni, egyszerre több képet készít, és mindegyikben önmagát adja – emelte ki Kerekes Sándor a megnyitón.
Mile Tasić beszédében kifejtette, hogy Elzát dinamikus, nagy lendülettel és energiával rendelkező alkotóként ismerte meg. Amikor az otthonában járt, látta, hogy a festő nemcsak a vásznon alkot, hanem bútorain, a háza falain, a kerítésen és egyéb tárgyakon is otthagyta a keze nyomát.
– Nála minden felület egy festmény. Ez egy olyan nyughatatlan lélekről tanúskodik, aki nem engedi meg magának, hogy fehér felület legyen körülötte. A színekkel és a benne rejlő enegriával tölti ki a fehérséget. Az alkotásain a virágok állandók, a hátterek képlékenyek. A rózsák mozdulatlanok, és a képek többi részét a szabadjára engedett vonalak töltik ki. A festő megengedte, hogy a kezét a lélek, a szeretet és az őszinteség vezesse – mondta Mile Tasić a festő méltatásakor.
Lebovity Elza megosztotta a jelenlevőkkel, hogy ezután is szeretné folytatni az alkotást.
– Igyekszem hosszú utat hagyni magam után. Amikor elkezdek festeni, alig tudom abbahagyni. Egy képnél nem állok meg. Az nekem nem elég. Amikor festek, átlépek egy küszöböt a festők világába, és szeretem azt, hogy ott nincs senki. Nem szeretek csoportban alkotni, csak egyedül. A képek beszélnek rólam. Ha rájuk néznek, akkor tudják, hogy én vagyok – hangzott el Lebovity Elza beszédében.
A megnyitón fellépett Magyari Éva költő és Mirjana R. Milojković költő, akik elszavalták a saját verseiket. Az alkotásokat október 16-áig lehet megtekinteni mindennap 9 és 19 óra között.