Pár éve bukkant fel a szóhasználatban a szülihét főnév, általában arra utal, hogy valaki egy hétig ünnepli a születésének évfordulóját: Júliusban töltöm be a 20-at, úgy döntöttem hogy ez a kerek szám megérdemli a méltó ünneplést, és szülinap helyet szülihetet fogok tartani. A hét mindennapján különböző programokat szeretnék csinálni a családommal, barátaimmal és szerelmemmel… – Fluor Tominak szülinap helyett szülihete van.
Kilátó
Már az általános iskolában tisztában volt vele, belőle nem lesz sem agysebész, sem atomfizikus, vagy efféle fennkölt elme.
– Most nagyon figyeljenek! – fordult a hallgatósághoz a fiatalember.
Csendesen, azonban nem titkolt keserűséggel gépelem a sorokat, amelyek, legalábbis számomra, egy több mint 62 esztendővel ezelőtti esemény emlékét idézik fel bennem. Ugyanis 1955.
Huszonöt évvel ezelőtt egy színházi esemény ideje alatt született meg az a remek ötlet, hogy az Újvidéki Színházban foglalkozni kellene a gyerekekkel és a fiatalokkal. A mindenkori
A nemzedékek ütközésének kérdésköre, az idős-fiatal generációk szembenállása hétköznapi- és mondhatnánk örökös beszédtéma. A generációváltások sorozata az élet rendje, az eltérő véleményformálás, életszemlélet pedig természetes velejárója.