Ámazonban a héten totál letört minket a szomorú hír, hogy eltávozott közülünk a mi kedves Ferenczi Jencink. Aki nemcsak hírneves színművész volt, akit a zegész Vajdaság ismert a kiváló alakításaiból kifolyólag, hanem az egykori magyarzós élőújságok főszereplője is.
Jegyzet
Bevallom mindig is a számok rabja voltam. Hogy is lehettem volna valami más, amikor mindig attól függött egy-egy versenyévnek a sikere, vagy sikertelensége, hogy hány pontunk volt!
A sportbarátok valószínűleg észrevették már, bár e témával a média általában nem foglalkozik, hogy nagyon ritka eset egy egyén, vagy pedig egy csapat teljes fölénye, s az esetek túlnyomó többségére a kettes vagy hármas rivalitás jellemző. Nincs törvény ereje, de a gyakorlat azt mutatja, hogy az egyén vagy egy csapat dominálása gyakran botrányos módon, vagy pedig a sportág lényeges megváltozásával, esetenként pedig hanyatlásával és érdeklődéscsökkenéssel zárul.
Az idei velencei biennálén nagy meglepetést keltett Vadim Zakharov orosz művész installációja azzal, hogy az orosz pavilonba csak nők léphettek be. A látogatók kaptak egy esernyőt, és amikor a terembe léptek, aranyeső kezdett hullani rájuk.
A párharcok túlnyomó többségét a Vojvodina játékosai nyerték (Fotók: Ótos András) Amíg utaztunk Újvidékre, kollégámmal arról beszélgettünk, hogy semmilyen következtetést sem lehet levonni egy 9:0-r...
Hatvanadik alkalommal is megnyitották az egykor meglehetősen nagy térségre kiterjedő pulai filmfesztivált, mely a távolinak tűnő 1953-ban is ugyanúgy a hazai filmnek adott otthont, mint most, még ha a „haza” időközben meg is változtatta alakját. Aki vételezni tudja a horvát tévécsatornákat, az erről már értesülhetett, hiszen a pulai Aréna két hete alatt nem maradhat észrevétlen.