Legutoljára – egyszersmind legelső alkalommal is – Burroughs Meztelen ebédének olvasása közben kapott el a pánikroham Zenta és Szabadka között a sínbuszon 1998. fülledt nyarán.
Vélemény
Mintha az országnak nem volna elég gondja a pénzhiány miatt, ilyenkor, az idegenforgalmi idényben minden évben, így az idén is megjelentek az országúti „haramiák”. Nem kétséges, hogy meglehetősen jól tájékozottak és tudják, hogy elsősorban a bajba jutott külföldi autósokat lehet megkopasztani.
Úgy tűnik, hogy ez az év már csak ilyen. Mint egy rossz, összeesküvésekről szóló thrillerben, egymás után hunynak el azok a filmesek és énekesek, akik valamilyen módon részei voltak az életünknek.
A szerbiai málnatermesztők szinte minden évben arra panaszkodnak, hogy a gyümölcs leszedésekor egyszerűen nem képesek megfelelő számú munkás találni az „aratáshoz”. Pedig az idén már 2500 dináros napszámot is ígértek, holott a jelek szerint komoly gondot okoz majd nekik az értékesítés.
Nem én leszek sem az első, sem az utolsó, aki egy 4:0-s vereséggel zárult Európa-bajnokság után is a méltatás hangját üti meg a magyar válogatottal szemben, hiszen a nagy tornákról való harmincéves távollétet követően olyan produkciót nyújtott, aminél szinte mindenki sokkal kevesebbet várt. Büszkék lehetünk az egész csapatra, erejükön felül teljesítettek, egész Európa azon lelkendezik, hogy Magyarország végre visszatért a kontinentális futball vérkeringésébe!
A közelmúltban egy érdekes adat látott napvilágot, amely szerint jelenleg Szerbiában 1100 olyan cégnek van érdekeltsége, amelynek székhelyét valamelyik adóparadicsomban kellene keresni. Ezek közül 334-et az európai Unió által összeállított fekete listán szereplő országokban jegyezték be.